Ne pridigajte mi o vizi!
Žena je obtičala v tisti luknji in jaz hočem na tisto letalo!
V glavni vlogi
Slabo kaže, Joe. Evakuirajo vas. Ceste odnaša voda.
Zdaj je slišati strele. - Lahko prideš v Calamar?
Lahko prideš čez mejo v Kolumbijo?
Na avtobus moramo. Ne vem, kam nas peljejo.
Joe?
Emily?
KAČJI PASTIR
Emily Darrow ni bila samo zdravnica in ponos poklica,
bila je tudi zdraviteljica in ponos človeštva.
Tisti, ki smo jo poznali, smo se ob njej spremenili.
Navdihovala nas je njena popolna predanost.
In danes smo se tu zbrali,
da počastimo spomin na edinstveno življenje,
ki smo ga sicer izgubili, a z njim veliko pridobili.
Njeni kolegi z univerze, pa tudi njeni mladi pacienti
z Oddelka otroške onkologije chicaške bolnišnice,
vsi jo bomo zelo pogrešali.
Na medicini nam pravijo, da je zdravnik z Urgence zadnja stvar,
ki jo nekateri ljudje vidijo. Na to pomislim,
ko vidim tiste prestrašene oči, ki zrejo vame.
Toda ne vem, kaj je Emily videla,
kakšno podobo je odnesla s sabo.
Če je bil to sočuten pogled ali je umrla v čistem kaosu.
Dejstvo, da tega ne vem, me preganja.
Potapljač je bil v abtobusu. Nihče ni preživel.
Kje je potem Emily? Kje je njeno truplo?
Lščemo ga, toda avtobus je tri metre pod vodo.
Hitrost reke je 27 km/h. Nič ne morete narediti.
Pojdite vendar domov.
Nikamor ne grem. Dokler ne bo tega konec.
Gospod, verjemite, da je konec.
Ni vitalnih znakov. V trojko na levi ga dajte.
Kaj pa vi tu? - Klicali so me.
Ni danes Emilyn pogreb? - Nič ne morem narediti zanjo.
Lahko le preprečim, da bi se ji kdo pridružil. Kaj imamo tu?
Prometno nesrečo šestih avtov. 11 ponesrečencev,
6 jih pride sem. - Dobro. Gremo!
Kako hude so opekline? - Tretja stopnja, 40%, morda 50.
Ga niste mogli intubirati? - Sapnik je poškodovan.
Napišite čas smrti. - Vrglo ga je na vetrobransko steklo.
Zlom orbite. Naredite CT, da vidimo, kaj je še narobe.
Kaj je z njo? - Predoziranje. Poskus samomora.
Dajte jo Simonu. Zanimajo me tisti, ki hočejo živeti.
Kdaj ima rok? - Udarila je v volan.
Kdo ve, koliko je noseča? - Jaz bi rekla šest mesecev.
Otrokovo srce bije. Ven ga dajmo. - Pri šestih mesecih?
V trebuhu nima nobene možnosti. Poglejte njeno barvo.
Srce še bije. Spravimo ga ven. - Posvetovati se moramo.
Lahko bi še pico naročili, če smo že pri tem.
Za prekinitev nosečnosti obstajajo pravila.
Ne bom prekinil nosečnosti, otroku bom pomagal na svet.
Pokliči neonatologe!
Pravilno sem se odločil. - Poroditi neviabilen zarodek
brez strokovnega posveta oziroma privolitve matere?
Bila je mrtva. - Ne uradno. - Otrok je živ, Hugh.
Skrbi me zate, Joe. Drugo osebje tudi.
Zavrnil si primer samomora. - Poslal sem jo k Simonu.
Kot da tebe ni vredna.
Se lahko jutri pogovoriva o tem?
Odkar je Emily umrla, delaš noč in dan.
24 ur na dan, 7 dni na teden.
Izgubljam gorečnost? - Nasprotno.
Preveč oster postajaš. Začel si žaliti ljudi.
Potrebuješ počitek. Da boš v miru žaloval.
Žalovati moram?
Resno mislim, Joe. Vzemi si nekaj dopusta.
Ste me vi prijavili? Da sem dal naprej samomor?
Kako je z njo? - Čaka na posteljo na psihiatriji.
Scenarij
Režija
Zakaj ste mi to naredili? - Kaj pa?
Pripeljali ste me nazaj. - Kam ste pa hoteli?
Na lepše. - A tako?
A ne bom odnehala. To je vse, kar si želim.
Vaše srce se s tem ne strinja. Nocoj je bilo strašen boj.
Mojega srca nihče ne pozna.
Morda pa zato še bije,
da bi ga nekdo lahko spoznal.
Povedal vam bom nekaj o tem lepem kraju, kamor hočete.
Raje se prepričajte, da res obstaja.
Čeprav je ta svet taka beda, je to vse, kar obstaja.
Zato kar izvolite.
Toda če se ne zbudite več, ne recite, da vas nisem opozoril.
Pozdravljeni, oče! Boste spodbijali moje trditve?
In njen korak v šelestenju listja
in njen šepet, ki ga nosi veter,
je njen glas onstran smrtne bolečine.
Glejte, kdo je tu! Joe!
Ravno prav si prišel. Nazdravili bomo.
Natoči mu pivo. - Glenda, še eno pivo, prosim.
Rachel v nebesih. Se spomniš te pesmi?
Tretji letnik literature. - Ja.
V spomin na Emily.
Kako je v bolnišnici? - Ne vem, zakaj se trudimo,
da bi jih rešili, ko pa grejo raje na lepše,
kot v pesmi Rachel v nebesih.
Emily je tam. Če si kdo zasluži nebesa, potem je to ona.
Najboljša med nami je bila.
Ne vem, kaj je videla na tebi. Leta sem jo skušal pregovoriti.
Najboljša je bila. In pojma nimam, kaj je videla na meni.
Videla je drugega najboljšega. - Odličen par sta bila.
Ona je bila srce, ti razum. Skupaj sta bila nepremagljiva.
Kje si, Joe?
Nikjer.
Jaz grem. - Nikar! - Saj si šele prišel.
Prav si povedal. Jaz sem razum brez srca.
Daj, no, Joe. - Nisem tako... - Nikar ne odhajaj!
Nisem tako mislil. - Vem.
Toda imel si prav. Vseeno te imam rad. Vse vas.
Hvala, ker ste danes prišli.
Adijo!
Živjo, dohtar! - Živjo, Miriam!
Oprosti, ker nisem prišla. Preveč kašljam.
Je bil lep pogreb? - Najbrž.
Nisem mogel biti tam.
Potem tudi tega ne boš prenesel. Podpisati sem morala.
Nisem hotela, da pustijo zunaj na dežju.
Iz tovarne igrač v Teksasu.
Bo zdaj videla, kaj je nakup po internetu. - Ja, videla bo.
Človek bi mislil, da profesorica prava vedno najde prave besede.
Je že v redu. Lahko noč.
Skozi okno sem videla, da Veliki ptič spet ni jedel.
Ga je treba peljati nazaj k veterinarju?
Veterinar je rekel, da bo živel dlje kot vsi mi.
Hal tu. Pozabil sem ti povedati, da gremo na divje vode.
Prosim, pojdi z nami. - Ne puščaj me same z njima!
Poslal sem ti prospekt. - Adijo!
Se ti zdi zanimivo? Naj grem na rafting s kolegi s faksa?
Tudi jaz sem vesel, da te vidim.
BAB YFON - KAČJI PASTIR
Zakaj je to smešno? - Ne predstavljam si te s kljunom.
Predstavljaj si, da z mano letiš po nebu.
Ne, sam si. - Zakaj?
Orli jedo zajce, jaz sem vegetarijanka.
Tudi v prihodnjem življenju? - Ja.
Če bi se lahko vrnila na zemljo, bi rada spet živela na tleh?
Ne, s tabo bom letela okrog. Toda saj veš, kaj bi bila.
Toda jaz bom ptič in ti boš žuželka.
Kako bova... Saj veš.
V tem življenju bova morala nadoknaditi za deset naslednjih.
Tja grem zato, ker moram. Takšna pač sem.
Takšna sva oba. Življenje sva temu posvetila.
Toda ti si noseča! - O tem sva govorila, ko sva se spoznala.
Rekla sva, da bova dala otroke v nahrbtnik, če bo treba,
da jih bova naučila, kakšne so najine vrednote.
To je bilo naivno. Naivno!
Najine vrednote?
Potrebujejo me. In šla bom,
če ti je prav ali ne.
Obtežilnik za papir? - Ja, dal sem ji ga za valentinovo.
Četrt kile tehta. Ko sem šel spat, je ležal na nočni omarici.
Kaj mi hočeš povedati?
Ne vem. Najbrž nič.
Rada je imela kačje pastirje. To je bil njen osebni totem.
Indijanci imajo glave bizonov, tigrov ali sokolov.
Njen totem je bil kačji pastir.
Na rami je imela rojstno znamenje, ki je spominjalo nanj.
Tudi njen dedek ga je imel. Le da je bilo njegovo na riti.
To je familiarni hemangiom.
Enkrat sem zafrknil cel letnik, ko sem dal to v zaključni izpit.
Ko je bila še živa, sem vedno vse preiskal,
da sem ji našel darilo, povezano s kačjim pastirjem.
Zdaj jih vidim vsepovsod.
Včeraj se mi je eden zaletel v okno. Pravi.
Sinoči sem dobil paket.
Preko interneta je kupila babyfon za na zibko.
Kačji pastir.
Pa še to z obtežilnikom. - Veš, kaj mislim?
Mislim, da se ti v tisti hiši že meša.
Preseli se. Blodiš po prazni otroški sobi.
Živiš s papigo, ki sicer govori, vendar ne s tabo.
Tudi nikoli ne bo. Nikoli me ni marala.
Samo z Emily je govorila.
Celo najavila jo je, ko je stopila čez prag.
Dragi, doma sem.
Prodaj jo. Znebiti se je moraš.
Moram jo obdržati.
Obljubil sem ji, da bom do smrti skbel zanjo.
V oporoki sem napisal, da bo zanjo skrbel kdo, ki mu zaupam.
Bi morda ti?
Ne, to si ji ti obljubil, ne jaz.
Dokazati moram, da sem vreden svojih obljub.
To je prva stvar, ki jo moram narediti. - Dobro.
Si ji še kaj obljubil, kar bi moral jaz vedeti?
Samo še nekaj. Toda to bom sam uredil. Danes začnem.
Živjo, Joe. - Hugh.
Upal sem, da si najin pogovor vzel resno. - Saj sem ga.
Joeja sem prepričal, naj si vzame par mesecev dopusta.
Emily sem obljubil, da bom obiskoval otroke na Onkologiji,
medtem ko nje ne bo, pa tega nikoli nisem storil.
Morda je danes pravi dan. - Po šestih mesecih?
Na Onkologiji? Ne vem, koliko jih je še ostalo.
A če je za Emily, v redu.
Kreten!
Odpotovati bi moral. Bi lahko kam šel?
OTROŠKA ONKOLOGIJA POPIS BOLNIKOV
UMRL, ODPUŠČEN, UMRL...
Joe!
Joe, me ne slišiš?
Počakajte z oživljanjem. - Ne zaznavam pulza.
Elektrošok, 30 joulov. - Zdrži, Jeffrey!
Umik!
Še vedno nič. - 60 joulov!
Umik!
Nič. - Še enkrat. - Ne odziva se. - Še enkrat, sem rekel!
Ni pulza. - Tokrat ne bo uspelo. - Prekleto, še enkrat!
Umik!
Umrl je.
Srce bije! - Živ je. - Bravo, Jeffrey!
Je potrebno, da ste tu?
Pojdite ven. Posnemite EKG. - Ven boste morali.
Pazite na infuzijo. Jeffrey, me slišiš?
Ravnokar sem začela delati. Kaj se je zgodilo?
Stabilizirajo ga. Imel je zastoj srca, a je začelo spet biti.
To je naš Jeffrey. Srce se mu je ustavilo večkrat
kot komurkoli v zgodovini medicine.
Jutri bo pripovedoval zgodbice o tem, koga je onstran srečal
in kaj je kdo rekel.
Dr. Darrow z Urgence. - Vem, kdo ste.
Upravnik bolnišnice je slišal, da ste bili na Intenzivni,
in prosil, da mu povemo, če se vrnete sem.
Fant, ki so ga sinoči oživljali, Jeffrey... - Reardon.
Ja. Je še na oddelku? - Ja.
Bil je eden tistih, ki jih je važa žena imela najraje.
Zato sem tudi tu. Obljubil sem ji,
da bom obiskoval njene otroke, a vidim, da jih ni več veliko.
Lepo bi bilo, če ne bi poklicali upravnika.
Naj ostane med nama, toda upravnik je...
Kako naj rečem? - Jaz uporabim besedo kreten.
To bo res primerno.
Soba 315. Od sile poba je, všeč vam bo. - Hvala.
Pozdravljeni!
Kako je z njim? - V redu.
Lepo. - Kaj je to?
Ne vem. - Ugani.
Dobro.
Razpelo iz želatine?
Dober si. Dober je.
Odkar je prišel z Intenzivne, to riše.
Kaj pa je to? - Ne vem. Zato te sprašujem.
Ko sem se zbudil, sem samo na to mislil.
Včeraj sem bil na Intenzivni. - Vem. Videl sem te.
Videl si me? - Ja. Prišel si in stal ob moji postelji.
Videl si me ob postelji?
Prepričan sem, da si bil ti. Le drugo kravato si imel.
Lahko vprašam...
Ne smemo se pogovarjati o teh stvareh.
Na oddelku je bila nuna, ki je spraševala otroke,
ki so bili klinično mrtvi. Sestra Madeline.
Bolnišnica je imela težave, ko so to pokazali na televiziji.
Z mano ni nikoli govorila, pa imam najboljše izkušnje.
Če je ob njem zdravnik, grem jaz lahko na kavo.
Mislim, da bi kljub pravilom morali govoriti o tem.
Na CT moraš, Jeffrey. Počakaj me!
O čem se pogovarjava? - O tistem, kar je prepovedano.
Ko sem se na Intenzivni približal tvoji postelji...
Zdelo se mi je, da si... - Imel si zastoj srca.
Točno tako. Kako si potem lahko pogledal gor in me videl?
Saj nisem. - Toda rekel si... - Pogledal sem dol.
Dol? - S stropa. Tam sem bil, ko sem te videl.
Dobro.
Mi ne verjameš? - Bi ti moral?
Veš, da imaš plešo?
Skloni se!
Ja, ti si bil.
Jeffrey, veš, kako mi je ime?
Zdi se mi, da bi lahko bil William.
Joe sem. Ti to kaj pove?
Emilyjin Joe?
Joe Darrow.
Tudi njo sem včeraj videl. - Kako misliš videl?
Tam je bila.
Kje? - Vse okrog mene.
Pod mavrico. V meglici.
Padal sem skoznjo.
Ujela me je in me nesla nazaj gor.
Kot bi letela.
Letela sva ven,
da sem se lahko vrnil
in nekomu nekaj povedal. - Kaj, Jeffrey? Komu?
Joeju.
Kaj naj bi mi povedal, Jeffrey?
Kaj naj bi povedal Joeju?
Pod mavrico je bilo glasno, slišati je bilo kot grom.
Kaj naj bi mi povedal? - Ne vem.
Klical si me. - Joe.
Joe!
Joe, me ne slišiš?
Joe!
Pomiri se.
V oči me poglej.
Lepo dihaj.
Kaj se je zgodilo? - V redu sem.
Zanimalo ga je, kaj se je včeraj zgodilo.
Srce se mu je spet ustavilo. - Vem. Tam sem bil.
Zanimalo ga je, kaj se je zgodilo, ko mi srce ni bilo.
Spet pripoveduje svoje zgodbe. Rad bi prišel na televizijo.
Dal mu bom krpo, da bo lahko obrisal prah s stropa.
Očka mi ne verjame. - Vas je potegnil s plešo?
Ne deluje pri vseh, samo pri plešastih.
Tudi jaz sem mu nasedel.
Potegnil si me, Jeffrey. - Resnico govorim.
Mi ne verjameš?
In če se spomnim, kaj ti je hotela povedati?
Mi boš potem verjel? - Se spomniš?
Morda se bom, če se vrneš. - Kdo mu hoče kaj povedati?
Njegova žena. Hoče, da mu nekaj povem.
Verjetno to, naj ne pozabi odnesti smeti.
Verjel sem mu, da je s stropa videl mojo plešo.
Potem pa sem za glavo videl ogledalo.
Mami se lahko zahvaliva za te gene. Kajne, očka?
Oprosti, Joe, toda jaz vidim tvojo plešo celo od tu.
Meni se pleša zdi seksi. - Res? - Ja.
Papigo imam, ki bi vas morda vzburila.
Še vedno živiš s tisto packo? - Izboljšujeva odnos.
Papiga, ki govori? - Posluša.
S tem si služim kruh. Poslušam. - A res?
Gwyn je psihiatrinja. Zato sem želela, da jo spoznaš.
Pacienti pogosto omenjajo izventelesna srečanja z umrlimi.
Govorijo, da so v temnem tunelu in se pomikajo proti svetlobi.
In kaj vi mislite o tem?
Jaz sem samo vaša papiga, Joe. Samo poslušam.
Kot očesni kirurg vam lahko zadevo preprosto razložim.
Tunel je v bistvu zoženo vidno polje.
Bela svetloba pa je postopno izginjanje vidnega polja.
Kako si potem razlagate to,
da se v času, ko so bili klinično mrtvi,
spomnijo vsega, kar so govorili okoli njih,
kako so bili zdravniki oblečeni, celo kakšne kravate so imeli.
Tako pač določamo čas smrti.
Možgani očitno še vedno delujejo na nivoju podzavesti
ter tako vsrkajo vse, kar lahko še vidijo in slišijo.
Tako je, če imaš na večerji družino zdravnikov.
Nobenega letenja na strop, nobenih tunelov in svetlobe.
Manjka samo še to, da rečejo, da mišek ne odnese zoba.
Čudno je le, da se mi zdi, da me je klical.
Ta otrok.
Slišal sem njegov glas. Kričal je Joe.
In ko sem se predstavil, je vprašal, če sem Emilyjin Joe.
Rekel je, da Emily poskuša priti v stik z mano.
Verjamete, da je to res?
Ne, svetovalka. Ne verjamem.
Dam vam uro terapije zastonj.
Adijo, Joe. Ti zavijem sladico za domov?
Se opravičujem. Lahko telefoniram?
Oprostite.
Trenutno res ne utegnem.
Me ne more nihče zamenjati? Dobro, takoj pridem.
Žal mi je, res bi rad ostal. - Ni res. Preveč grozno vam je.
Gre za nerazčiščene stvari, na katere še niste pripravljeni.
Zaradi krivde in jeze na bližnje si ustvarimo duhove.
Od device Marije do naših dragih pokojnikov.
Ker moramo mi govoriti z njimi, ne pa obratno.
Vprašali ste me, če mislim, da skuša priti z mano v stik.
Odgovoril vam bom.
Bila je moja partnerica, prijateljica in ljubica.
Nepopisno jo pogrešam.
Vem, da je ne bom več videl. Nikoli več.
In to tako dobro razumem, da si včasih želim,
da se mi ne bi bilo treba več zbuditi.
Niti najmanj ne potrebujem nekoga,
ki bi bi govoril, kaj in kako naj se počutim.
Čutim jezo? Ja. Krivdo? Prav gotovo.
Toda ne potrebujem vas, da mi o tem pripovedjete.
Nadaljujte, Joe. To potrebujete.
Poslal vam bom ček.
Živjo!
Kako je pa tebi ime? - Ben.
Jaz sem Joe. - Vem.
Občudujem tvoje slike. Kaj je to?
Rekla je, da moraš iti tja. - Prosim?
Gospa, ki je na tisti sliki na hodniku.
Rekla je, da me boš obiskoval.
Sestra? - Baje je delala tu kot zdravnica.
Katera zdravnica?
Hoče, da greš tja. - Kam?
Ne vem, kaj misliš. Kam naj grem?
Sanjal sem o njej. V rešilcu, ko so me peljali sem.
Potem sem na hodniku videl njeno sliko.
Saj veš, zdravnica
na sliki z velikonočne zabave. Tista, ki ima torto na nosu.
Govoriš o dr. Darrow?
Baje je umrla.
In ti si sanjal o njej?
Hoče, da greš tja.
Kam, Ben? - Mavrica.
To je mavrica?
Je to mavrica?
Sva se midva že kdaj videla? - Ne vem.
Kako potem veš, kdo sem?
Pokazala mi je tvoj obraz.
Na sliki?
V mojih mislih.
Rekla je, da se moram vrniti
in ti reči, da moraš tja.
K mavrici?
Ja.
Kako naj to naredim, Ben?
Christine, fant iz 312... - Ben? - Ja.
Je poznal mojo ženo?
Mislim, da ne. Šele dva tedna je tu.
Ja, tretjega je prišel. Bil je v komi. Septični šok.
Zakaj sprašujete?
Nič.
Prvi otrok kriči moje ime. Sledim mu na Intenzivno,
kjer dobi zastoj srca, umre!
Potem ga oživijo in reče mi, da me je videl s stropa.
In da ga je Emily, ki je srečal pod mavrico,
poslala nazaj, da mi nekaj sporoči. - Kaj?
Tega se ne spomni. Toda drugi otrok se.
Hočeš sladico? Dve vrsti imam.
Me jemlješ resno? - Ja. Bo jagoda v redu?
Komu mar! Slišiš, kaj ti pravim?
Poskušam misliti na kaj realnega. - Misliš, da to ni?
Do zdaj ni tako zvenelo.
Poslušaj me, Joe.
Ko je Hannah umrla, sem jo povsod videla.
Rekla mi je, da bom vedela, da je ob meni,
če bom videla marjetico s samo enim cvetnim listom.
Vedno sva se igrali ljubi me, ne ljubi me.
Nekega dne sem videla celo polje marjetic z enim cvetnim listom.
No, vidiš? Kako si to razlagaš?
Imela sem privide. - Jaz jih nimam.
Z otroki sem se res pogovarjal. - Ti sploh ne verjameš v nebesa.
To niso nebesa, to je mavrica.
In ona želi, da se ji pridružiš pod mavrico?
Ti otroci pravijo, da je to tako.
Jaz pa pravim, da te vlečejo. - Misliš, da lažejo?
Odvetnica sem. Brez dokazov ni ničesar.
Si ti osebno imel kakšne stike z Emily, odkar je umrla?
In ali je to dokumentirano? - Odgovor poznaš. Veš, da ne.
Zakaj pa ne? - Ker nisem bil na pol poti do nebes
in ker ona drugače ne more priti v stik z mano.
Zveni noro, kajne?
Če bi jaz to slišala, te ne bi zaposlila v bolnišnici.
Na tvojem mestu bi se izogibala Otroške onkologije.
Res nimaš kam iti?
Lahko bi šel na divje vode. To sem si vedno želel.
Divje vode. - Jaz bom skrbela za papigo.
Odpotuj že. Pojdi na divje vode.
Strezni se.
RAFTING NA DIVJIH VODAH
Naslovnik: Joe Darrow Pošiljatelj: Emily Darrow
Boš pogledal slike?
To je zadnje, kar nama je poslala.
Žal mi je, ker ti moram to povedati,
toda varala te je.
To je samo vešča,
ki jo privlači svetloba.
Ne noriva!
Dragi, doma sem.
Veliki ptič!
Veliki ptič, ne!
Halo? - Miriam? - Joe? - Miriam, poslušaj!
Ptič je bolan. Pustiti sem ga moral doma. V bolnišnico grem.
Je s tabo vse v redu? - Niti ne.
Občutek imam, da se mi meša.
Ti lahko kako pomagam?
Obnašal se je, kot včasih, ko je ona prišla domov.
Občutek sem imel, da je tam. V hiši.
Mojbog, Joe.
Ne vem, kaj naj z njim. - S ptičem?
Jaz bom poskrbela zanj. Če bo treba, bom zbudila veterinarja.
Ti samo pazi nase. - Hvala.
Je Jeffrey buden? - To ni pametno. - Je v sobi?
Obiski so šele ob desetih. Joe!
Nekaj se govori, kar bi morali vedeti. - Kje je Jeffrey?
Na odvzem krvi je šel. - Je sestra z njim? - Poslušajte.
Rekla je, da je bila tu nuna, ki je spraševala otroke,
ki so bili klinično mrtvi. - Sestra Madeline.
Veste, kje je? - Ne dela več tu.
Veš, zakaj? Ker je prekoračila svoje meje.
Kje zdaj dela? Kaplan ve?
Naju lahko za trenutek pustite sama?
Kaj delaš, Joe? - Veš, kaj delam. Sam si mi dovolil...
Da obiščeš Emilyjine otroke. To je bilo pred dvema dnevoma.
In kolikor vem, še nisi odšel. - Ženi sem obljubil...
Da jih boš razburjal? Kardiolog je videl Jeffreyev EKG od včeraj
in znorel, ker se je zaradi tebe tako razburil. Kaj se dogaja?
S ptičem je vse v redu. Dlje bo živel kot vsi mi.
Poskusila sem malo pospraviti. Prevrnjena luč, razbita vaza.
Tega ti ni bilo treba. - Vsega nisem naredila.
Nekaj sem pustila, da se o tem pogovoriva.
Čudna slika, ki jo rišejo otroci... Vijugast križ...
So jo narisali otroci ali ti?
Če si ti to narisal, potem potrebuješ pomoč.
Tudi na vseh oknih je.
Pazi na priča, prosim.
Oprostite.
Lščem sestro Madeline.
Zakaj pa? - Osebna stvar. Je tisto ona?
Poklicati morate v pisarno in se dogovoriti za sestanek.
Oprostite. - Gospod! - Sestra Madeline!
Sestra Madeline, lahko govorim z vami? - Gospod!
Prosim vas! Sestra Madeline!
Ste vi...
Ste vi sestra Madeline?
To je zaseba lastnina. Ne smete biti tu.
Oprostite. Hotel sem klicati. Kaplan mi je dal samo naslov.
Poklical bo policijo. - Prosim. Samo pet minut.
Dovolj škode ste že povzročili. - Ne razumete.
Vi ne razumete! Nobenih novinarjev in intervjujev več!
Nisem novinar. Zdravnik sem.
Sem predstojnik Urgence v chicaški bolnišnici.
Joe Darrow.
Emilyjin Joe? - Ja.
Zato moram govoriti z vami. Izvedeti moram vse o vašem delu.
Poklical sem policijo. Svetujem vam, da greste.
Vse je v redu. Ni novinar. - Tu ne smete biti.
Sestro Madeline smo zaposlili pod pogojem, da ne bo izgredov.
Sestra.
Policija se hitro odzove. Svetujem vam, da odidete.
Imate opravke v šoli? - Prosim?
Stopite bliže, prosim.
In v času, ko nihče več ne verjame v čudeže,
se pred mojimi očmi dogajajo številni čudeži.
In oddelek otroške onkologije je odličen laboratorij
za proučevanje izkušenj v času klinične smrti.
Otroci so namreč bolj odprti za vse,
kar se dogaja onstran.
Ste prepričani, da to ni samo v njihovih mislih?
Samo v njihovih mislih?
Kar zdajle doživljava, je lahko samo v vaših mislih.
Zdravnik ste zato, ker ste sanjali, da boste to postali.
To ste si predstavljali.
Če lahko ta svet ustvarimo s tem, kar si predstavljamo,
zakaj si ne bi tudi naslednjega?
Torej nas vera... - Pripelje tja.
Je Emily verjela?
Jaz namreč mislim, da je prišla tja.
Mislim, da poskuša priti v stik z mano.
Dva otroka sta jo videla.
Eden je imel zastoj srca, drugi je bil v komi.
V tunelu? - Pod mavrico.
Hotela sta mi nekaj povedati. Nekaj nujnega.
Toda jaz ne vem, kaj.
In onadva...
Potem, ko sta jo videla, sta narisala tole.
Ste to že kdaj videli?
Ne.
Ne vem.
Se mi meša? - Prav tako, kot se je mešalo Kolumbu,
ki je bil prepričan, da obstaja tudi druga pot.
Vprašajte anesteziologe. Povedali vam bodo.
Zavest ima sto stopnic.
Od popolne zavesti do smrti.
Pri narkozi pacienta ponesejo šele na deseto stopnico.
Pod to se nahajajo padajoče sive stopnice,
kot globina ocena, ki ga ni še nihče raziskoval.
In v teh globinah, v teh temačnih globinah,
Emily najde otroke.
Njen medij so, ker ve, da boste našli pot do njih.
Ostanite blizu njih.
Bodite z njimi, ko izgubijo zavest
in ko se prebudijo, preden pozabijo podrobnosti.
Eden izmed njih
bo prinesel odgovor.
NUNINE RAZISKAVE
SLOVAR SIMBOLOV
Previdno! Hitro! - Pazite na hrbet!
Privolitev darovalca organov? - Takoj jo prinesem.
Priključite ga na respirator. - In na monitor.
Tu Jeanette z Nefrologije. Dr. Dickinsona, prosim.
Dr. Darrow! - Ja, nujen primer je.
Ne, ne morem počakati.
Dr. Dickinson, tu imamo zdravo ledvico.
Samo dr. Darrow. Joe!
Odvzel bom ledvico. Rad bi, da paziš nanjo.
Povej, kaj naj naredim.
Prišli bodo po druge organe, toda ledvica je moja!
To povej vsakomur, ki bo priletel tja in jo hotel imeti.
Ne zapuščaj sobe. Naj ne začnejo rezati, preden pridem!
Velja. - Daj mi Jeanette. Čez deset minut pridem.
Jeanette? - Prosim?
Dr. Dickinson? - Darrow.
Ne bi ga smel zapustiti, a moram odnesti monitor.
Jaz bom pazil nanj.
Respirator je na 16. To bo ohranilo organe.
Joe!
Stopi bliže. - Ljubi Bog!
Iz bolnišnice Lakeview smo. Kje je darovalec?
Soba 215, na desni. - Recite pilotu, da pridemo takoj.
Iz Lakeviewja in Lansinga sva. Naš pacient čaka na srce.
Ne bi smeli biti tu. - Ste vi Dickinson?
Pojdite ven! - Pomirite se.
Spravite ju ven! - Joe, vse je v redu.
Dickinson je rekel... - Na parkirišču je.
Rekel je, naj ju peljemo v operacijsko.
Čakajte! - Joe, vse je v redu.
Ni v redu. Ne smemo ga še premakniti.
Kaj pa še čakate? Odpeljite ga!
Charlie, čakaj! Moški še ni mrtev.
Na monitorju sem videl odziv možganov.
Joe, črte so popolnoma ravne. Pohitite! Odpeljite ga!
Poslušaj me vendar!
Nekaj se dogaja. Ne ubij tega človeka.
Zberi se vendar. Ta moški je mrtev.
Govoril je z mano. - Joe! - Res. - Ni govoril s tabo!
Bila je Emily. Njen glas. Ne meša se mi.
Zdaj se pa umakni in ne govori tako!
Poslušaj me! Charlie, samo malo počakaj!
Pusti me samega z njim. - To je noro! Peljite ga noter!
Ej, ej! Počasi! Umaknite se!
Pokličite varnostnika! - Spravite ga stran!
Za božjo voljo, Joe! - Pokličite varnostnika!
Charlie, samo eno minuto mi daj. - Spravite ga ven!
Potrebujemo varnostnika! - Poslušajte me, prosim.
Hvala, ker si prišla.
Si položila varščino? - To je tvoj prvi prekršek,
niso vztrajali na njej. Govorila sem z upravnikom bolnišnice.
Če pristaneš na daljši dopust, bo preklical tožbo.
Prav gotovo.
Baje trdiš, da je klinično mrtev darovalec govoril s tabo.
Je to res? - Ne. - Dobro.
Emily je bila.
Govorila je preko njega.
Glede otrok bi že razumela, saj so jo vsi poznali.
Seveda bodo sanjali o njej, pomagala jim je preživeti.
Kaj pa otrok, ki je ni še nikoli videl?
Kateri otrok? - V kuhinji sem ti govoril o njem.
Videl jo je, ko je bil v komi. Se spomniš?
To dokazuje datum sprejema v bolnišnico.
To je dokaz, kajne? Nisi hotela dokaza?
Poskuša priti v stik z mano, a že izgublja upanje.
Zakaj? Zakaj izgublja upanje?
Menda ne misliš, da je še živa, kaj?
Če jo je otrok videl v komi, zakaj tudi ona ne komunicira?
Nihče ni preživel.
Venezuelska vlada jih je mesec dni iskala.
Njenega trupla niso našli. - Točno. In zato je zdaj vse to.
Ker ti nisi videl njenega trupla in se nisi sprijaznil s tem.
Joe, Emily je mrtva.
Samo za to gre. Ti se s tem nočeš sprijazniti.
Razumem te.
Če ne bi videla Hannahinega trupla, tudi jaz ne bi verjela.
Še vedno bi čakala, da pride domov. Tako kot ti.
Temu moraš narediti konec.
Vem, da je težko, a to moraš narediti.
Kot jaz in vsi drugi.
Izprazniti moraš omare in predale,
vreči stran napis Emilyn duh je dobrodošel
in živeti naprej brez nje.
Dobro.
Kaj je s tistim raftingom?
Kako misliš, kaj je z njim? - Misliti moraš na kaj drugega.
Misliš, da bi moral iti? - Morda bom šla s tabo.
Z veslom v roki sem zlobna.
Reka je letos globlja.
Težavnostna stopnja zdaj ni več 2, ampak 5.
Dobro si oglejte zemljevid.
Zapomnite si nevarna mesta brzice, slape.
Poglej te safari hlače. - Piše malo prtljage!
Samo ruto bom vzela. - Jaz pa fotoaparat.
Za enkratno uporabo, ker bo vse mokro.
Če smo že pri mokrem... Na pustolovščine!
NAPRODAJ
Kaj misliš? - Da je to ideja, za katero je prišel čas.
Ne. Zanima me, če misliš, da jo bom prodal?
Agent je rekel, da bi jo treba prepleskati.
Vzemi, kar lahko, in se izseli. Pusti spomine.
Ti se nisi preselila, ko je Hannah umrla.
Toda jaz nisem imela trupel, ki so govorila skozi trebuh.
Pogrešala te bom, Joe.
Jaz pa tvoje vaflje.
Jo boš razkazala kupcem, ko bom teden dni zdoma?
Na rafting grem. - Z veseljem.
Res sem vesela, da se vračaš v svet.
Ko sem gledal zemljevid z reko, sem opazil neki simbol.
Dve vijugasti črti, ki se križata v sredini.
Slapovi. Obkroži jih z rdečo. Tam moramo čolne nesti.
V tem letnem času so slapovi previsoki.
Joe?
Mavrica.
AYACUCHO, VENEZUELA
Ste vi zdravnik? - Ja. - Dobro.
Je moj pilot tu? - To sem jaz. Victor.
Nesel vam bom prtljago. - Že dolgo letite, Victor?
Brez skrbi. Znam pilotirati.
Licenco pa imate, kaj? - V glavnem.
Juanajuapa. Ste bili kdaj tam?
Ja, Juanajuapa. - To je to, kajne?
Kjer je slap?
Ne vem. V sušnem obdobju sem bil tam.
Je moj tolmač tu?
Janomamiji govorijo špansko, jaz pa malce guaharibsko.
Z mojo pomočjo lahko govorite z njimi. Pojdiva!
Je to vaša punca? Na sliki?
Moja žena.
Bila je.
Ste prišli ponjo?
Na nek način.
Lansko pomlad je bila tu nesreča.
Avtobus je odneslo s ceste. - Rdeči križ? - Ja.
Lahko ga boste videli. Reka ni visoka. Tu blizu je.
Skala ni odnesla samo avtobusa.
Celo pleme je odrezala od sveta.
Vidite? Tam spodaj?
Nihče ni preživel.
Ljudje iz ljudstva Janomami še nosijo njihova oblačila.
Tisto je Juanajuapa. Pred nama.
Nekaj trupel je odneslo iz avtobusa
po reki navzdol, vse do vasi.
Vodiča, ki gresta z nama, imata stike z vsemi plemeni.
Sem omenil, da ne marajo prišlekov?
Še sreča, da imate mene.
Rekel je, da vas ne more peljati v vas.
A če plačate, vas lahko pelje na grobove.
Moramo iti.
Najbrž ne vesta,
kdo je kje zakopan, kaj?
Če se vreme poslabša, ne bomo mogli od tod,
to pa ne bo za nikogar dobro.
Moja žena...
Rdeč križ...
Kje?
Ali kdo ve, kje?
Kateri grob?
Kaj pravita? - Da jo poznata.
Kaj zdaj pravi?
Ta pravi, da vas hoče odpeljati v vas,
toda tale pravi, da potrebuje dovoljenje.
Kaj, hudiča, zdaj pravi?
Ne vem.
Ne smete v vas! To je prepovedano!
Stojte!
Lahko se vrneva z vladnimi ljudmi, a zdaj morava nazaj!
Takoj!
Hoče, da greš tja. - Pridruži se ji!
Joe, me ne slišiš?
Joe?
Zavest ima sto stopnic.
Nihče ni preživel. Misliš, da je še živa?
Emily! - Joe! - Poslušajte me!
Osel neumni! Srečo imate, da ste še živi!
Niste dihali! Več kot uro sva že tu! Vstanite!
Spodaj bova prečkala reko.
Če bova imela srečo, bova pred nočjo pri letalu.
Preživela je prometno nesrečo.
Posrečilo se ji je priti v vas.
Ne smete v vas! Stojte!
Brez vas ne smem nazaj! Izgubil bom licenco!
Stojte!
Ne počnite neumnosti!
Moški je rekel, da potrebujeva dovoljenje!
Imam dovoljenje! Nihče me ne bo ustavil.
Prosim vas. Moja žena.
Ste jo poznali?
Slap. Tu je bila.
Pravi, da so jo poznali, ko je bila še živa.
Hodila je sem in jim pomagala,
dokler je ni reka prinesla nazaj, umirajočo.
Njenega telesa niso mogli rešiti.
Toda rešili so njeno dušo.
Rekla je kačji pastir.
Ne vem, če jo je Emily kdaj videla.
Vsaj ko je bila živa ne.
In ni mi jasno, kako je otrok preživel.
Nedonošenček,
tako droben in ranljiv, pa sredi džungle.
Toda vem, da je Emily vedela, da bo otrok prišel v moje roke.
Kar me je učila, ko je bila še živa,
me je učila tudi potem, ko je umrla.
Da je treba zaupati, verjeti.
Ker, kot je nekoč rekla moja prijateljica:
Vera je tista, ki nas pripelje tja.
V spomin na KATHARINE ANN CURTIS